- JEG, CLAUDIUS -
3. VENTETID I KULISSEN
Hvor er det...?
Hvor er det?
Jeg havde det i går. Forbistrede sekretær! Der er ingen orden...
Et stort rod... For dem er det bare et stykke papir.
Jeg er sikker på, jeg havde det i går. Hun skrev et brev til ham...
...da Gaius døde. Hvordan var det? "Svaret er desværre nej..."
"Kære Tiberius. Svaret er desværre nej." Her er det jo!
"Kære Tiberius. Svaret er desværre nej, hvilket jeg også forventede."
"Augustus vil absolut ikke lade dig vende tilbage til Rom."
"Til trods for hans elskede Gaius' pludselige og uforklarlige død-
-og mine bønner er han urokkelig i sin beslutning."
"Han har aldrig tilgivet dig, hvad du gjorde mod Julia."
-Nå? -Det ser meget lovende ud!
Ser du aldrig nogen ulykke? Så tog mit liv måske en bedre vending...
Det har det allerede gjort! Planeternes stilling er gunstig.
-Havde brevet ikke gode nyheder? -Så du ikke det på min mor?
Hendes breve kan man læse, men aldrig hendes ansigt.
Jeg sætter mit liv på, at der stod noget godt. Beregningerne viser det.
-Jeg skal blive her og rådne op. -Der står sikkert mere?
Hun vil arbejde for min tilbagekomst.
Jeg vidste det! Horoskopet lyver ikke.
-Men det tilråder også tåImodighed. -Hørte du mere i Rom?
-Augustus tog sig Gaius' død nær. -Er der mere om, hvordan han døde?
Nej, liget blev desværre brændt, før man nåede en obduktion.
-Man gemmer ikke lig længe i østen... -Ja, jeg skal ikke græde over ham.
Augustus anden stedsøn får kommandoen i Spanien.
Lucius? Han ville ikke engang kunne kæmpe sig ud af et harem!
Og alle ved alt om Deres hustrus skandaløse levned, på nær hendes far.
-Tag og afslut horoskopet. -Ja, Deres nåde.
Jeg må nok have noget at drikke efter denne lange bakke opad.
Det vil gå hurtigt nedad, hvis du ikke finder noget, der tiltaler mig.
Hvorfor er alle imod mig? Hvad har jeg gjort dem?
De kan vel blive et par dage til? Rom er forfærdelig om sommeren.
Jeg har tænkt mig at tage børnene med til huset i Ostien.
Det er jo det samme hav, De kan ligeså godt blive her.
-Du vil måske være alene... -Har jeg nogensinde villet det?
Det var det, jeg mente...
Med børnene her må jeg holde mig i skindet, til en vis grænse...
Du syr eller væver altid. Hvorfor lader du ikke slaverne gøre det?
-De gør aldrig noget ordentligt. -Nej, de spiser en ud af huset...
-...og står ikke op om morgenen! -Gode slaver er svære at få fat i.
-Udvælger du dem selv? -Ja, gør du ikke det?
Det gjorde jeg, da jeg levede sammen med Tiberius, men du kender mig...
Pigerne kunne jeg klare, men de mandlige slaver...
Jeg valgte alle de pæne, og bagefter blev det mig, der måtte arbejde!
Livet sammen med Tiberius var ikke så skønt, som jeg havde troet.
-Mor... -Hvad er der?
Se, hvad han har gjort! Germanicus! Han kastede sand på mig!
-I ansigtet, håret... overalt! -Germanicus, hvor kunne du?
Jeg drillede bare, hun kastede også på mig!
-Undskyld, Pina... -Jeg vil aldrig mere tale med dig!
Kom og lad mig tørre dig. Vær ikke så dramatisk.
Germanicus, du må ikke være så voldsom...
-Undskyld. -Der er ikke sket noget med hende.
-Hvad laver Claudius? -Han leder efter sneglehuse.
Bed slaverne se efter ham, og lad også ham være med i legen.
Og kom snart op! I skal ikke være ude i solen længere.
De skal snart giftes...
Hvem skal giftes med Claudius, med hans fod og hans stammen?
Der er altid en eller anden.
Sandt at sige, så har jeg svært ved at vise ham ømhed.
Jeg burde vel elske ham mere, men det gør jeg ikke.
-Jeg synes, han er sød. -Det er svært at have et dumt barn.
Han fatter så langsomt. Kunne Drusus mon have gjort ham til noget?
Drusus... det var en dejlig mand, du havde.
Spekulerer du aldrig over hans død...?
Var det ikke mærkeligt, at Livias egen læger plejede ham?
Det har du sagt før.
Jeg troede, Livia var med i det. Det troede Tiberius også.
Det siges, at Tiberius var glad for forvisningen. Han slap væk fra mig.
Det var hans mor, han slap væk fra. Hun inviterede for ofte til middag...
Hold op med den spøg!
Jeg har ofte set hans mine, når hun serverede vin for ham...
Jeg er heller ikke selv glad for at skulle spise der.
Det er forfærdeligt at anklage nogen for giftmord uden at have beviser.
-Hun anklager mig altid, uden beviser. -Lad hende ikke få nogen.
-Skal De rejse nu, Lucius? -Ja, vi kan nå til Rom før aften.
-Jeg har haft det så dejligt her. -Kom snart tilbage.
Jeg har en lille gave til Dem på mit værelse, til minde om besøget.
-Har du ikke noget til mig, mor? -Ikke når du rejser så hurtigt igen.
-Hvornår tager du til Spanien? -Om et par måneder.
Man mærker, at Augustus har stor tillid til dig...
Din desertør... !
Jeg bliver her hele sommeren.
Jeg kunne spise dig!
-Her kommer din bror. -Postumus! Jeg skal rejse nu.
-Hvad er der galt? -Skal du tilbage til Rom?
-Må jeg tage med? -Spørg mor, men hun siger nok nej.
-Han har vist skændtes med Livilla. -Hold mund.
Hvorfor skal I altid skændes?
Se, hvem der er kommet. Gnaeus Domitius!
-Jeg var på vej til Formiae. -Kender De min søn Lucius?
Varslet for Deres bror Gaius var gunstigt inden rejsen til Syrien.
Dyrets lever var så klar, at den næsten var gennemsigtig.
-Hans død er mig uforklarlig. -Ja, for alle. Min yngste, Postumus.
-Vi må gå nu. -Må jeg tage med dem?
Bestemt ikke!
Farvel, Antonia.
Gå over og bed Livilla om forladelse...
Kom, Plautius!
Farvel...
Vi går ind. Børnene har sikkert skændtes, og det holder jeg ikke ud.
Ørne, der kæmper. Se!
En af dem har noget i kløerne.
Hvad er det, Claudius?
En ulveunge.
-Den faldt ud af ørnens kløer. -Lad mig få den.
Lad være! Den faldt ned i Claudius' favn!
Se blodet! I guder, hvad betyder det? Domitius, fortæl det.
De ved, hvad det betyder. Det kan jeg se på Deres ansigt.
-Børn, gå ind i huset! -Nej, lad dem blive.
Tegnet blev givet til jer alle. Måske fordi jeg er her og kan tyde det.
Men de skal sværge tavshed. Hvilke guder vogter over dette hus?
-Jupiter og Mars. -Sværger I da ved disse guder...
...at intet af det, I nu hører, nogensinde kommer over jeres læber?
Ulveungen er Rom, det er der ingen tvivl om.
Romulus opfostredes af en hunulv, og Romulus var Rom.
Se den. Forrevet på halsen, skælvende af skræk.
Et elendigt syn... Rom vil ende i elendighed en dag.
Men han vil beskytte byen. Han og ingen anden!
Claudius, som Roms beskytter? Jeg håber, jeg er død til den tid.
Gå til dit værelse. Nu får du intet at spise resten af dagen.
Kom nu ind, børn.
Må jeg beholde ulveungen, mor? Må jeg?
Nå, er det sandt? Har jeg hørt rigtigt?
Ligger du i med min svigerdatter?
Du kan være oprigtig over for mig.
Det er vist også bedst for dig, hvis du er oprigtig.
-Hun... blev betaget af mig. -Det tror jeg gerne.
Hvad skulle jeg gøre? Hun er jo kejserens datter.
Du gjorde klogt i ikke at afvise hende.
Ville du gøre mig samme tjeneste? Jeg er jo endda kejserens hustru...
Du er vist en rigtig buk? Du synes, jeg er frastødende-
-men du vil alligevel forsøge. Det kan jeg lide.
De er... en meget smuk kvinde.
Jeg er gammel, men det hindrer dig ikke, hvis jeg kan gøre noget for dig?
Og det kan jeg måske...
-Din slægt er ædel, men fattig? -De har været uheldige.
Det gælder absolut ikke for dig...
Du var et rigtigt lykketræf. Kom nærmere...
-Hvor længe har du kendt hende? -Ikke længe, en måned måske.
Mødte du hende gennem min søn, eller min søn gennem hende?
Jeg var god ven med Lucius. Jeg boede i huset i Antium nogle dage.
Hvor skønt for dig... Har du været der siden da?
Ved Lucius, at du pløjer hans mors fure med sådan voldsom iver?
Det ved jeg ikke. Men måske han...
"Aner noget?" Det gør hele Rom vist efterhånden, undtagen hendes far.
-Hvad betyder Lucius for dig? -Mere end jeg kan sige.
Sikkert ikke mere, end du kan sige? Forsøg... !
Jeg er hans bedste ven.
-Hvad vil De mig? -Hjælpe dig med din karriere.
-Du vil da have hjælp, ikke? -Jo..
Og til gengæld skal jeg holde op med at se Julia?
Du har høje tanker om dig selv.
Hvorfor skulle jeg bestikke dig, når jeg kan knuse dig som en lus?
-Det var ikke min mening at... -Hold mund. Du skal få besked.
Giv mig en liste over, hvad min svigerdatter laver. Navn, dato, sted.
Afbryd ikke forbindelse, tilskynd hende i stedet.
-Hun behøver næppe tilskyndelse. -Desto lettere for dig...
Jeg forstår, hvorfor du frister hende.
Du vil nå langt, hvis det lykkes dig at beholde hovedet.
Du kan gå nu.
Plautius, du behøver ikke skrive dit eget navn på listen...
...endnu.
Cæsar...
Praxis, se der. Den er lige kommet.
En buste af min afdøde adoptivsøn Gaius.
Hvilket smukt ansigt, hvilken ædel pande...
-Et smerteligt tab for Rom. -Tak, Praxis.
Udsendingene fra den ædle ridderorden er her.
De ville tale med dem om ægteskabslovene...
Åh, ja... Jeg tager imod dem udenfor.
Hallo, du der! Kom her. Bliv der.
Jeg har kaldt Dem hertil, fordi jeg er led og ked af...
...de evindelige klager fra Dem og andre-
-over de strenge love for enlige. Ved De, hvad jeg svarer?
"Hold op med at klage og gift jer!" Jeg er ligeglad med Deres klager.
Ved Hades, tror De, at De er vestalinder? Ækelt. Se her.
Ved De, hvad det her er? Et barn, et romersk barn!
Og hvordan i Hades blev han til? En romer og romerinde lå i samme seng!
Et fint resultat af en behørig romersk forening.
Kan du ikke lade være med at ryste?
Fniser De? Så lav noget bedre, De... Deres eget afkoms mordere!
Kom i gang... hurtigt som kogt asparges, for ellers-
-skal De få andre love at se! Det er alt, hvad jeg har at sige.
Prøv ikke at omgå det ved at forlove Dem med en niårig pige.
En radise kan ikke græsk, men det kan jeg!
-Hvem af dem er du? -Claudius...
Drusus' knægt... Har du ikke timer? Kan du ikke lide dem?
Det kunne jeg heller ikke, men du må ikke dovne hele dagen.
-Gå straks til din time. -Han hjalp mig, som model.
-På hvad... idioti? -Slet ikke! Gå nu...
-Han burde være sat ud som spæd. -Sådan gør vi ikke længere.
Synd! Han ryster og stammer. Selv hans mor kan ikke holde ham ud.
-Han er jo harmløs. -Han går mig på nerverne.
Han går i vejen, taler med sig selv, irriterer folk. Jeg vil tale med dig.
-Om hvad? -Ægteskab.
Det er netop, hvad jeg talte om. Der indgås for få ægteskaber.
Familien bør foregå med et godt eksempel.
Husker du, hvor tidligt Gaius og Lucius blev forlovet? Også Tiberius.
-Hvad angår Tiberius... -Nævn ikke Tiberius for mig.
Var det så slemt, hvis han vendte tilbage til Rom som privatmand?
Jeg ved, han er din søn. Jeg forstår dine følelser.
Det er uddebatteret. Det, han gjorde mod Julia, kan jeg aldrig tilgive.
Det var måske ikke kun hans skyld?
Du tror, jeg bare vil sige: "Jeg er hendes far, hun er ufejlbarlig."
Har hun begået fejl, så bevis det! Sort på hvidt... ikke lumsk sladder.
Nu taler vi ikke mere om den sag.
Hvad angår ægteskaber, hvad har du så at foreslå?
-Agrippina og Germanicus? -Ja, vi arrangerer ceremonien.
-Og Castor og Livilla. -Jeg havde tænkt mig Postumus...
Det lille uhyre! Livilla kan ikke holde ham ud.
-Hun tirrer ham ret meget... -Typisk piger.
Og Claudius? Hvem vil gifte sig med Claudius?
Jeg skal nok finde en. Det bliver ikke let, men det går nok.
De fleste ægtemænd er tåber, men det ses ikke så tydeligt som på Claudius.
Plautius, hvorfor har du ikke reddet mig fra dette uhyre?
Ved du, hvad fars livlæge sagde? Jeg skulle ikke spise så meget.
Min hjertebanken forsvandt, hvis jeg spiste mindre. Spiser jeg så meget?
Skal jeg leve af et salatblad ligesom en larve?
-G-g-goddag, tante Julia. -Hvem er det, du har med?
Herodes. Hans bedstefar er konge over j-jøderne.
Og hvad laver han her?
Han går i skole i Rom, og vi går i samme klasse.
Så lyder godt... Sådan en køn dreng.
Tak, Deres Nåde. Har jeg den ære at tale med den store Agrippas enke?
Ja, min ven.
Jeg hedder Herodes Agrippa, efter Deres berømte mand Marcus Agrippa.
Det var pænt af din far.
-Min bedstefar, faktisk. -Så var det pænt af ham.
Han er ikke så rar. Han lod min far henrette, da jeg blev født.
-Det var trist. -Det syntes min far også.
Det er min m-mor.
Antonia, datter af Marcus Antonius, den ædle Drusus' hustru.
Du ved vist meget om os?
Jeg har læst om Dem alle sammen. De er jo kendt i hele verden.
Du kan komme og besøge os, når du vil.
Har du præsenteret ham for Germanicus og Livilla?
Ikke endnu.
K-kom, Herodes...
Tak, fordi De tog så venligt mod en simpel provinsbo.
Hvor artig, og så dygtig han er til latin!
-Nu ikke flere figner, Julia. -Figner er sunde...
-Du lyder ligesom Lucius! -Du vil savne ham...
-...når han tager til Spanien, ikke? -Endnu mere hans flotte ven.
Hvilken forsamling! Det kan man kalde et udvalg...
-Tåler det nærmere efterforskning? -Alt kan bevises.
Hvem er for eksempel Gershon?
En af husslaverne, fra Afrika.
Skandale... Er der flere slaver på listen?
En eller to, men resten er romere af god herkomst og god familie.
Ikke god nok, tydeligvis...
-Du har klaret det fint. -Tak.
-Du forråder jo din vens mor? -Når det gælder statsanliggender...
Du er vist ikke sen til at lære?
Og din gode ven?
-Du er virkelig ambitiøs. -Når De fortæller det til Augustus...
Jeg skal ikke fortælle det. Han ville tvivle på mine motiver.
Nej, det må en anden gøre. Men rolig, dit navn skal ikke nævnes.
Du kan gøre mig en tjeneste til. Det bliver måske ikke så behageligt...
Man kan ikke altid forene arbejde med fornøjelse.
Nej... og som regel er det bedst at lade være.
Du kan gå.
Du vidste det hele tiden, men gjorde intet.
-Hvad skulle jeg have gjort? -Du kunde være gået til Augustus.
Jeg troede, han vidste det, men så gennem fingre med det.
Skam dig, at tro det om ham, når han har så stor tiltro til dig!
-Skulle jeg sladre om min mor? -Du kunne være kommet til mig.
Tror du, jeg havde set stiltiende til, hvis jeg havde vidst det?
Tror du ikke, jeg ville redde hende? Nu er det for sent for jer begge!
Guder... !
-Jeg burde have underrettet dig... -Ham... vil han sige.
Men det er ikke kun derfor, han vil fordømme dig.
-Du var jo desuden meddelagtig i... -Nej, nej...
-Du fungerede som hendes alfons. -Det passer ikke.
Benægter du, at du præsenterede din ven Plautius for hende?
At han var hendes elsker? At de holdt ækle orgier i Antium og her i Rom?
Mange af dine venner endte i hendes seng.
-Det ser måske sådan ud, men... -Hvordan ser det ud for Augustus?
"Som moder, så søn!"
Hvilket slag dette vil være for ham!
Ikke nok med at hans datter afsløres som skøge, men hendes søn-
-der er bestemt til det højeste embede...
...har opmuntret hende og endda skaffet hende elskere.
-Hvad kan jeg gøre? -Intet.
Du og din mor har ødelagt det kæreste, han ejer.
Og at jeg, hans hustru, skal afsløre fordærvet i hans egen familie...
Lad mig gøre det. Det er min chance til at gøre det godt igen.
Min synd var kun en undladelsessynd. Giv mig chancen til at rense mig.
Giv mig listen.
Som du vil... Må det blive dit værk, ikke mit.
Du, Aelius Sextus Balbas...
Er det sandt? Har du sovet med min datter?
-Cæsar, jeg... -Svar på spørgsmålet!
Ja, Cæsar...
Og du, Marcus Volusius Satyricus? Har du sovet med min datter?
-Cæsar... -Svar blot på spørgsmålet.
Ja, Cæsar.
Og du?
Og du, Publius Norbanus Flaccus?
En gang, Cæsar.
Jaså, kun en gang... ikke mere?
Ikke "sovet", Cæsar...
I gjorde det måske stående eller på gaden eller på en bænk?
Er der nogen i Rom, der ikke har været i seng med min datter?!
Før dem bort! Jeg afgør deres skæbne senere.
Dette må have været svært for dig, forfærdeligt.
Det var smukt af dig at komme til mig. Jeg er stolt af dig!
Jeg vil forvise hende for livstid, nævn aldrig mere hendes navn!
Hun skal være alene, til hun dør.
Hun er ikke egnet til at omgås mennesker.
Far! Far!
Luk mig ind. Lad mig tale med dig!
Far! Send mig ikke bort!
Send mig ikke bort, det vil jeg ikke kunne bære!
Ikke alene!
Jeg beder dig, far...
Giv mig en chance til.
Dette er dit værk, ikke? Tro ikke, at jeg ikke forstår...
Du tror nok, at dette får ham til at lade din søn komme hjem, ikke?
Du ønsker, at din dyrebare søn skal efterfølge ham-
-når han dør, så du selv får magten!
Men jeg har to sønner, og de kommer før din søn.
Når min far dør, vil ingen vide af dig.
Lyt til et godt råd. Gør ham selskab på ligbålet!
Nå, så du er endelig kommet ud af dit værelse.
Det er en forbandelse, Livia...
Først Gaius, så dette. Hvad har jeg gjort for at fortjene det?
Det er svært at se et barn forvist. Ingen ved det bedre end jeg.
Men endnu sværere, når man ved, at forvisningen er ufortjent.
Har du tænkt på, hvordan det føltes for mig i alle disse år?
Ja, du må lade min søn komme hjem.
Lucius er i Spanien, vi behøver ham her i Rom.
Indser du nu ikke, at det var hendes ondskab, der drev ham væk?
Han kommer aldrig her tilbage. Han drev hende til dette.
Han kommer aldrig her tilbage. Han kan blive der og rådne op!
-Deres Nåde, et skib i havnen. -Jeg ved det, jeg har set det.
Det er nok fra Rom. Det kommer sikkert med vigtige breve til Dem.
-Nej, Thrasyllus, intet er kommet. -Gode nyheder i Deres horoskop?
Det er dit horoskop.
Men har skibet gode nyheder med, finder De det jo i Deres horoskop!
Mit har været så utydeligt, at dit måske kunne sige mig mere.
Men hvad kan det sige Dem?
I morges besluttede jeg, at hvis skibet ikke kom med gode nyheder-
-ville jeg lade dig kaste ned fra klippen...
Det var meget morsomt. Og... kan De se noget?
Ja, tydeligt. Mine værste anelser for din skæbne bekræftes.
Mærkeligt... at jeg kan træffe en beslutning angående dig om morgenen-
-og se det i horoskopet om eftermiddagen.
De har måske stillet det forkert op?
Deres Nåde, jeg er sikker på, at skibet har nyheder med.
-Så De ikke ørnen på taget i dag? -Der lever ingen ørne på Rhodos.
Og alligevel var den der. Det kan kun betyde gode nyheder.
Men ikke for dig... Sentor!
Lad mig se... et menneskes skæbne er ikke så let at tyde.
Jo, din!
Følg min ven ned ad bjergvejen. Pas på... han snubler måske.
Hans stjerner fortæller ikke om andet end katastrofer...
-En kurer er her med depecher. -Vis ham ind. Min ven kan vente lidt.
Ligesom menneskets hjerte er et horoskop ikke så let at tyde.
Vi får se, hvad depecherne siger. Dine profetier er blevet utroværdige.
Kejserlig depeche til den ædle Tiberius Claudius Nero.
Lucius er død. Jeg skal vende tilbage til Rom.
Død?
Død...
-Død? -Død!
-Hele Rom er i dyb sorg! -Selvfølgelig, det er helt naturligt!
-Hvordan skete det? -Forfærdeligt, en skibsulykke.
En skibsulykke!
I Marseille. Han var på vej til Spanien, han og hans ven.
Gaius Plautius Silvanus...
Mens de ventede på skibet til Spanien, tog de ud at fiske.
Fiske...?
Hvad er det, De ler ad?
Det er bare en nervøs latter...
Fortsæt din beretning.
-Fortsæt! -Skibet kæntrede.
-Kæntrede? -Ja. Skal jeg fortsætte?
Plautius udviste heltemod. Han svømmede tre km med sin ven.
Men da han nåede bredden, var hans ven død-
-og selv var han helt udmattet.
Forfærdeligt. Gaius og Lucius døde inden for et halvt år-
-og deres mor er blev forvist.
Den familie begynder at ligne en græsk tragedie.
-Sejler Deres skib tilbage til Rom? -Ja, i morgen.
Vi følger med. Du kan gå nu.
Så forunderlig skæbnen er... Mit eksil er slut. Du forudsagde det.
Bravo, Thrasyllus! Jeg tvivlede aldrig på dig.
Så du er kommet hjem?
Ja, Cæsar. Jeg er her for at gøre, hvad De måtte ønske.
"Begrave gammelt nag", hvad? Familiestridigheder går jo over...
Det er naturens gang.
Begge mine dattersønner er døde...
Min datter...
"Hent hende hjem!" siger folk. De råber ad mig på gaderne.
"Onde mand, hent hende hjem!" Nej, nej, nej...
Hun er ikke min datter mere, jeg har glemt hende.
Vi må tales ved senere. Uro i Germanien, partherne er i gang igen.
Den konge skal altid lave optøjer. Jeg har hans søn som gidsel.
Jeg svor, jeg ville henrette ham, men han er sådan en flink fyr.
Nå, vi må tales ved senere. Senere...
"Den flinke fyr" er netop den konge, der nu giver alle problemerne.
Hans forstand begynder at svigte.
Men ikke min. Du spiser middag med mig i aften, så kan vi tales ved.
Ja, mor...
Op med humøret, Postumus, kom og leg!
-Hv-hvad er der? -Ingenting...
Cæsar har jo adopteret dig og gjort dig til sin arving.
Det er en stor ære, du skal jo efterfølge ham.
Ja, Herodes, men han har jo også adopteret min stedfar.
Vi kan jo ikke begge to efterfølge ham, vel?
Jeg er bange. Jeg længes efter min mor...
Jeg længes efter mine brødre. Hvor er de?
Hvor er de...?